Title: 127 Hours Year: 2010 Duration: 01:33:42 Subtitles Source: Yes
‫הכתוביות הובאו, נערכו וסונכרנו ע"י UniHebSubs ‫גרסת Unicode
‫סרטו של דני בויל
‫"היי, זה ארון. ‫תשאירו הודעה".
‫"היי, ארון. ‫זאת סוניה, שוב.
‫"בטח לא תהיה בבית בסוף השבוע,
‫"אבל תחשוב על מה שננגן, בבקשה,
‫"כי אנחנו חייבים להחליט ‫ואנחנו צריכים להתאמן.
‫"בכל אופן, יהיה כיף. ‫אני מבטיחה.
‫"ובבקשה, תתקשר לאימא, בבקשה.
‫"כי היא דואגת, ‫כמו שאתה יודע.
‫"טוב, נדבר כבר, א'. ביי."
‫ג'יימס פרנקו
‫אמבר טמבלין
‫קייט מארה
‫קלמנס פוסי
‫"יציאה 261"
‫"תחנת השירות הבאה ‫בעוד 160 ק"מ"
‫"תחילת מסלול הורסשו קניון"
‫"הורסשו קניון, ‫בלו ג'ון קניון"
‫היי! יום שישי בערב.
‫25 באפריל 2003.
‫אני נכנס לפארק קניונלנדס.
‫רק אני, המוזיקה והלילה!
‫אני מת על זה!
‫מבוסס על ספרו של ארון רלסטון
‫הפקת כתוביות: ‫אולפני אלרום
‫במאי: דני בויל
‫"שבת"
‫בלו ג'ון קניון.
‫לפי המדריך...
‫לוקח ארבע שעות וחצי ‫להגיע למתלול ביג דרופ.
‫אני מתכוון להגיע לשם ‫ב-45 דקות פחות מזה.
‫לא יודעת, אני חושבת ‫שצריך ללכת משם.
‫אבל הלכנו משם ‫והיינו צריכות לחזור... -היי!
‫גם אתן חוצות את בלו ג'ון? ‫-לא. האמת, שאנחנו בדרך ל"דום".
‫אבל אני חושבת שהלכנו לאיבוד. ‫-היא הלכה לאיבוד. -חכו.
‫אלוהים...
‫בואו נראה.
‫אתן כאן. ‫-באמת?
‫אה, כן. ידעתי, ידעתי.
‫ו"הדום" נמצא שם.
‫אני יכול לקחת אתכן לשם, ‫אם אתן רוצות.
‫סליחה, "יום שישי ה-13". ‫מראה הילד הרוצח.
‫אני פסיכופת רק בימי חול. ‫היום שבת, אז...
‫אני לא יכול להוריד את זה. ‫אלה הפנים שלי.
‫מצחיק.
‫ארון. ‫-קריסטי.
‫תרשה לי להכיר לך ‫את חברתי מייגן.
‫נעים מאוד. ‫-לכבוד הוא לי.
‫מה אתן אומרות? ‫הלכתן לאיבוד, אני מדריך טיולים.
‫אני טוב.
‫למה לא? ‫-בטח. -טוב.
‫מכאן.
‫אז רכבת מהורסשו לכאן. ‫כמה זה, 32 ק"מ?
‫27 ק"מ, לפי מד המרחק.
‫חשבתי שזה 27.5 ק"מ.
‫לא, למעשה, 27.7 ק"מ.
‫אז אתה אחד מאלה! ‫-אני אחד מאלה.
‫אתה מבלה כאן הרבה זמן?
‫זה הבית השני שלי.
‫אתן רואות? כאן השביל מתפצל.
‫טוב, פספסנו אותו לגמרי. ‫-כן. -מזל שנתקלנו בך. -כן.
‫מה הסיכוי שזה יקרה ‫במקום הנידח הזה?
‫בדיוק. אתן הולכות ‫למקום היחיד באמריקה,
‫שבו אתן לא אמורות ‫להיתקל בפסיכים...
‫ותראו מה קורה!
‫טוב. אז לפי המדריך...
‫זאת הדרך.
‫אבל אני מכיר דרך טובה יותר.
‫הדרך המגניבה.
‫אני מבטיח לכן את ההנאה ‫הגדולה בחייכן בלבוש מלא.
‫אם כי... ‫זה עדיף בלי בגדים.
‫צריך לטפס קצת. ‫-אנחנו נטפס!
‫ו... קצת להידחק. ‫-אנחנו נידחק.
‫אתה מביא אותנו לכאן,
‫ואז אומר לנו ‫שאתה בעצם לא מדריך טיולים.
‫לא, אני מהנדס. אבל זה ‫מה שהייתי רוצה לעשות באמת.
‫איזה יופי. תמיד רציתי ‫להיות דוגמנית-על, אבל...
‫אני לא חושבת שזה ילך.
‫אלוהים, מה אם ‫הסלעים האלה יזוזו?
‫הם עומדים כאן מיליוני שנים. ‫הם לא יזוזו.
‫בטח שכן.
‫מה? ‫-כן. הכול זז כל הזמן,
‫אבל נקווה שלא היום. ‫-אחלה.
‫טוב.
‫אתן רק צריכות לזכור ‫שהכול יהיה בסדר.
‫אלוהים! אלוהים.
‫ארון, אתה בסדר? ‫ארון! ארון!
‫"ברכבת הביתה.
‫"למה שלחת את הקוף שלי ברכבת?
‫"כשבאת, הקוף שלי ‫התעורר משנתו..."
‫תקשיבי לו, הוא בריא ושלם. ‫-כן.
‫הוא פסיכי. ‫אתה פסיכי!
‫בואו! אתן חייבות לרדת לכאן.
‫תסמכו עליי. -לסמוך עליך? ‫אני אהרוג אותך, ארון רלסטון.
‫תעשי לי טובה, ‫את נהנית מכל רגע.
‫כל הכבוד. ‫-אלוהים...
‫מייגן, את מפסידה! ‫-זה מדהים!
‫פאק, פאק, פאק...
‫פשוט תקפצי, מייגן! ‫-פאק.
‫את בסדר?
‫כל הכבוד! ‫-אני לא מאמינה שעשיתי את זה.
‫חייבים לעשות את זה שוב. ‫-שוב? שוב?
‫מצלמה, מצלמה. קדימה.
‫אלוהים.
‫אז בלו ג'ון קניון...
‫נקרא ע"ש בחור ‫בשם בלו ג'ון,
‫שהיה הטבח של בוטש קסידי, ‫מ"קיד וקסידי".
‫מגניב. -מכנופיית ‫"הול אין דה וול". -כן.
‫הם נהגו להסתתר בקניונים האלה.
‫אבל הם גם הבריחו ‫לכאן סוסי פרא,
‫והיו תופסים אותם בקצה הקניון. ‫ככה הם תפסו את הסוסים.
‫רוצות להצטלם עוד פעם ‫לפני שאני הולך? -כן.
‫טוב, סבבה. מוכנות?
‫אחת, שתיים, שלוש.
‫בלו ג'ון, בלו צ'יז...
‫אתן חושבות שניפגש שוב? ‫-תלוי. אתה אוהב לחגוג?
‫לחגוג? כן, לפעמים.
‫מחר בערב, ברצינות, ‫אנחנו מארגנות מסיבה.
‫כן, תבוא. ‫תשתה בירה, תתפוס שלווה.
‫טוב. איפה המסיבה? ‫-30 ק"מ מכאן, ליד גרין ריבר.
‫אתה מכיר את המוטל הישן? ‫אז מאחוריו.
‫תהיה בובה מתנפחת ענקית ‫של סקובי דו. לא תוכל לפספס.
‫באמת? -כן. ‫-מגניב. -טוב.
‫שמחתי להכיר אתכן. ‫להת'! -ביי.
‫סקובי דו!
‫כן! תעשו חיים!
‫את חושבת שהוא באמת יבוא?
‫אני לא חושבת ‫שהוא יזכור אותנו בכלל.
‫הוא מצא חן בעינייך.
‫"127 שעות"
‫זה מטורף!
‫פאק.
‫תזיז את הסלע המזוין הזה!
‫בבקשה.
‫פאק.
‫לשמור את המים. אלוהים...
‫קריסטי!
‫מייגן!
‫קריסטי!
‫זה ארון!
‫מייגן!
‫תחשוב.
‫רק תחשוב.
‫כן...
‫פאק.
‫פאק!
‫שיט.
‫שיט!
‫בן זונה.
‫בבקשה.
‫גדול.
‫זה דפוק.
‫"יום ראשון"
‫תראה את הגודל שלו. ‫איך הוא הגיע הנה בכלל?
‫יש!
‫טוב...
‫היי, חביבי.
‫בוא.
‫השעה 3:05.
‫יום ראשון, 27 באפריל 2003.
‫זה אומר שכבר 24 שעות...
‫אני תקוע בבלו ג'ון קניון,
‫במעבר הצר לפני הביג דרופ.
‫שמי ארון רלסטון.
‫ההורים שלי הם דונה ולארי רלסטון ‫מאינגלווד, קולורדו.
‫מי שימצא את זה, ‫יכול לקחת את המצלמה.
‫רק תנסו ליצור קשר עם ההורים שלי ‫ותנו להם את הקלטת הזאת.
‫אני אודה לכם.
‫ירדתי לאורך בלו ג'ון קניון אתמול,
‫כשפתאום הסלע הזה...
‫השתחרר,
‫התגלגל על היד שלי, ‫ועכשיו הוא תקוע.
‫האגודל שלי בצבע כחול-אפרפר.
‫לא הגיעה אליו אספקת דם ‫כבר 24 שעות.
‫אז נראה לי שהוא אבוד.
‫יש לי מעט מאוד אוכל.
‫יש פה בערך 300, 400 מ"ל...
‫זה כל המים שיש לי.
‫אני עמוק בקקה.
‫הלו!
‫בבקשה! יש פה מישהו למטה!
‫הצילו! אני בתוך הקניון!
‫הצילו! הצילו!
‫הצילו!
‫כאן למטה! הצילו!
‫אל תתחרפן.
‫ארון...
‫אל תאבד את העשתונות.
‫"38 מעלות"
‫"6 מעלות"
‫לא רע.
‫ארוחת ערב.
‫מחר בערב אנחנו מארגנות מסיבה.
‫כן, תבוא. ‫תשתה בירה, תתפוס שלווה.
‫כן, תהיה בובה מתנפחת ‫ענקית של סקובי דו.
‫סקובי דו...
‫"סקובי דובי דו, ‫איפה אתה?
‫"יש לנו עבודה.
‫"סקובי דובי דו, ‫איפה אתה?
‫"אנחנו זקוקים לעזרתך.
‫"קדימה, סקובי דו, ‫אני רואה אותך,
‫"מעמיד פנים שיש לך חטיף..."
‫"מאונטיין דיו".
‫כוס פלסטיק.
‫תודה.
‫אני אקח אולי גם בירה.
‫למה לא.
‫"היי, זה ארון. ‫תשאירו הודעה".
‫"ארון, זאת אימא. ‫קיוויתי שאני אתפוס אותך.
‫"אתה שם? ‫הלו?
‫"טוב. זה לא דחוף.
‫"אבא בניו יורק, ‫אז מצפה לי סוף שבוע שקט.
‫"תחזור אליי, טוב? ‫אוהבת אותך."
‫לאן אתה נוסע? ‫-עוד לא החלטתי.
‫לכאן, בריאן. ‫-אולי ליוטה, אולי למקום אחר.
‫תיהנה. ‫-אני תמיד נהנה.
‫אני תמיד נהנה.
‫קדימה.
‫"יום שני"
‫מחרפן אותי להסתכל על עצמי.
‫סליחה. אני מקווה שזה בסדר.
‫היום יום שני.
‫באסה, כל היום.
‫ניסיתי לבנות מנוף כל הבוקר, ‫אבל זה לא הלך.
‫היה שווה לנסות, ‫אבל יש יותר מדי חיכוך.
‫זה חבל טיפוס, ‫אז הוא נמתח יותר מדי.
‫מה שהיה עוזר לי עכשיו ‫זה חוט אריזה סטטי באורך 20 מ',
‫9.8 מ"מ...
‫שלוש או ארבע גלגלות,
‫טבעות סנפלינג, רצועה,
‫מקדח חשמלי וערכת ברגים.
‫ושמונה גברים חסונים ‫שימשכו אותי למעלה.
‫אני חושב שזה יספיק.
‫נשארו לי...
‫בערך 150 מ"ל מים,
‫שישאירו אותי בחיים ‫עד מחר בלילה.
‫אם יהיה לי מזל. ‫השתנתי פעמיים.
‫כמעט עשיתי במכנסיים.
‫אני לא יודע, הגוף שלי ‫מתנהג בצורה מאוד מוזרה.
‫בפעם השנייה השתנתי ‫לתוך מנשא המים.
‫זה מסריח נורא.
‫אבל אני בטוח שהריח ייחלש.
‫זה צריך להיות קריר, ‫כמו סוביניון בלאן.
‫לא יצא לי מספר 2.
‫מה שבטח מאכזב ‫את ידידיי החרקים.
‫הם יצטרכו לחכות.
‫בוא נראה, ‫מה עוד אני יכול לספר?
‫יש עורב שבא לכאן כל בוקר.
‫היי.
‫הוא הגיע ב-8:17.
‫אני אצלם אותו מחר.
‫בכל בוקר ב-9:30,
‫יש לי רבע שעה של שמש.
‫זה ממש נחמד.
‫אני משייף את הסלע...
‫בעיקר כדי להתחמם.
‫אני מתחיל לחשוב ‫שהסלע נשען על היד שלי,
‫אז כשאני משייף אותו, ‫הוא רק מתחפר יותר במקום.
‫אז...
‫מצאתי חוסם עורקים נהדר.
‫כן, זה כואב.
‫זה לא ממש עזר.
‫מוסר השכל:
‫לא לקנות את האולר ‫הרב-תכליתי הזול תוצרת סין.
‫חיפשתי את האולר השווייצרי ‫הצבאי שלי, אבל...
‫האולר הזה בא עם פנס חינם.
‫גם הפנס היה שווה לתחת.
‫החזקתי אותו ברכב למקרי חירום.
‫לא שאני מאשים אותך, אימא.
‫זאת הייתה מתנת חג מולד נהדרת.
‫לא יכולת לתאר לעצמך ‫שאני אקלע לצרה כזאת.
‫כדי לצפות בזה, ‫המצלמה צריכה להיות דלוקה? -כן.
‫אתה צריך להשאיר לנו את המצלמה ‫כדי שנראה מה צילמת, נכון? -כן.
‫כל הכבוד, מותק. ‫-יוצא מן הכלל.
‫אז הוא מצלם אותה עכשיו... ‫-את מנגנת נהדר.
‫אנחנו רואים את זה עכשיו,
‫אבל הוא לא יוכל ‫להראות לנו את זה שוב.
‫לך מפה.
‫אי אפשר לצפות בזה ב...
‫יפה מאוד...
‫כל הכבוד, אחותי.
‫להמשיך לנגן? ‫-כן, מותק, תמשיכי.
‫לעזאזל.
‫טוב!
‫קדימה!
‫אני אוהבת אותך.
‫אז...
‫איך אני נכנסת?
‫מה ה...
‫אתה יודע. ‫-הקוד הסודי.
‫אם אני אגלה לך אותו...
‫אני אצטרך להרוג אותך.
‫אתה הורג אותי גם ככה.
‫הקוד הסודי?
‫אני חושבת שגיליתי אותו.
‫פאק.
‫"הדרכים עלולות להיות ‫בלתי עבירות עקב סערות"
‫נו, כבר!
‫מי זה?
‫ארון?
‫בבקשה! בבקשה!
‫בבקשה!
‫"יום שלישי"
‫בוקר טוב לכולם. סטיב... ‫-בוקר טוב.
‫זאת תכנית הבוקר ‫עם בריאן סטיבנסון ו...
‫בחצי השעה הקרובה...
‫בוקר טוב. ‫איזה חום היום, 32 מעלות...
‫בוקר טוב, חברים!
‫השעה 7 כאן, ‫בקניונלנד, ארה"ב.
‫והבוקר, על הסלע, ‫יש לנו אורח מיוחד.
‫גיבור-העל האמריקני בעיני עצמו,
‫ארון רלסטון!
‫מחיאות כפיים לארון!
‫היי. בחיי, אני כל כך שמח ‫להיות כאן. תודה, תודה.
‫אני יכול למסור ד"ש ‫לאימא ולאבא שלי?
‫אימא ואבא!
‫אסור לשכוח את אימא ואבא, ‫נכון, ארון?
‫כן, נכון.
‫היי, אימא, אני מצטער ‫שלא עניתי לטלפון כשהתקשרת.
‫ככה יכולתי להגיד לך ‫לאן אני נוסע ו...
‫בטח לא הייתי כאן עכשיו.
‫זה בטוח! ‫אבל כמו שאני תמיד אומר,
‫האנוכיות הקיצונית שלך ‫היא הרווח הנקי שלנו.
‫תודה, ארון. יש עוד מישהו ‫שאתה רוצה למסור לו ד"ש?
‫בריאן מהעבודה. ‫-היי, ארון.
‫היי. אני כנראה ‫לא אגיע לעבודה היום.
‫בחיי, הוא בדרן. ‫רק רגע.
‫יש לנו שאלה בשבילך ‫מבחור נוסף בשם ארון...
‫בלוזר קניון, יוטה. ‫ארון שואל:
‫האם אני צודק, ‫שאפילו אם בריאן מהעבודה
‫יודיע למשטרה, ימתינו 24 שעות
‫לפני שיגישו דוח על היעדרות?
‫מה שאומר ‫שלא יכריזו עליך כנעדר
‫עד יום רביעי בצהרים ‫לכל המוקדם.
‫כן, נכון מאוד, ארון.
‫מה שאומר, ‫שאני כנראה אמות עד אז.
‫ארון מלוזר קניון, יוטה. ‫איך אתה יודע כל כך הרבה?
‫אני אגיד לך ‫איך אני יודע כל כך הרבה,
‫אני מתנדב בצוותי חילוץ.
‫אתה מבין, אני סוג של...
‫גיבור קשוח מזוין.
‫אני יכול לעשות הכול לבד, ‫אתה מבין?
‫אני מבין בהחלט.
‫עכשיו תגיד לי,
‫האם זה נכון שלמרות,
‫או אולי בגלל ‫שאתה גיבור קשוח מזוין,
‫לא סיפרת לאף אחד ‫לאן אתה נוסע?
‫כן, נכון מאוד.
‫לאף אחד?
‫לא...
‫אופס.
‫אימא, אבא...
‫אני רוצה לומר לכם,
‫שהשעות שבילינו יחד היו נהדרות,
‫ולא הערכתי אתכם ‫כפי שהייתי צריך.
‫אימא, אני אוהב אותך,
‫והלוואי שהייתי חוזר אלייך ‫בכל פעם שהתקשרת.
‫אני אוהב אתכם, חבר'ה...
‫ואני תמיד אהיה איתכם.
‫כן.
‫עצם.
‫"יום רביעי"
‫זה לא "ברד".
‫זה כמו שקית של שתן.
‫יפה!
‫קדימה, רלסטון! ‫-אני עולה לקפוץ שוב.
‫מהר, לפני שהוא יחזור.
‫תקשיב... ‫-אנחנו יכולות להגיד לו...
‫תגידי לו. ‫-אנחנו דואגות לך...
‫הבחירות המוזיקליות שלך ‫מדאיגות אותנו.
‫אם תמשיך לשיר ‫שירים של "פיש"...
‫בחיים לא תמצא חברה. ‫-בחיים לא.
‫אולי תמצא מישהי, ‫אבל אני ממש בספק.
‫אתה די חמוד... לפעמים.
‫טוב, הקפיצה הבאה בשבילך.
‫זה היה 10. טוב.
‫אני הולכת לבחון את התיאוריה שלך, ‫אם זה באמת טוב יותר...
‫בלי בגדים.
‫לא.
‫לא, לא, אל תעשה את זה.
‫בבקשה.
‫לא.
‫-רלסטון, תעשה חיים.
‫זין!
‫אתה בכלל לא רוצה ‫שאני אהיה כאן, נכון?
‫אני הולכת, ארון.
‫זה מה שאתה רוצה?
‫זה מה שאתה רוצה, נכון?
‫בסדר.
‫תחזרי.
‫אתה תהיה כל כך בודד, ארון.
...48 ,47 ,46
!50 ,49
‫שמעת, ארון? ‫אני מתחילה לחפש.
‫אני מחזיק מעמד.
‫הזמן עובר ממש לאט.
‫קצב הלב שלי ממש מהיר.
‫נשבע לכם, אני מרגיש...
‫אני מרגיש שהוא מהיר ‫פי שלושה מהקצב התקין.
‫קר מדי.
‫קר מדי, קר מדי...
‫היי... בלו ג'ון?
‫אני... אוהבת... אותך.
‫הנה אתה!
‫ריינה.
‫אני חושב עלייך, ילדונת. ‫אני חושב עלייך, ילדונת.
‫אני מודה. ‫אני מודה.
‫אני יודע שאני... ‫ניסיתי לעשות הכול.
‫בכל מקום שהייתי בו... ניסיתי.
‫ארון, איפה אתה? ‫-איפה אתה?
‫מה אתם עושים פה?
‫אדי.
‫טום. היי, חבר'ה. ‫מה המצב?
‫אריק?
‫אתם נראים ‫כמו כנופיית "הול אין דה וול".
‫חנונים.
‫מצאתי אותך, ארון.
‫אחותי, אני מצטער ‫שאני לא אהיה בחתונה שלך.
‫אני יודע שהבטחתי לנגן. ‫שננגן יחד.
‫אני מצטער.
‫אני יודע שיהיה מוצלח.
‫8:15. אין עורב.
.8:20
‫8:30. העורב שלי לא בא.
‫חשבתי...
‫הכול...
‫מתחבר יחד. ‫-אתה תהיה כל כך בודד, ארון.
‫תיהנה. -אני תמיד נהנה. ‫-להת'!
‫זה אני.
‫ארון, זאת אימא. ‫קיוויתי שאני אתפוס אותך.
‫אני בחרתי את זה. -אבא בניו יורק, ‫אז מצפה לי סוף שבוע שקט.
‫אני בחרתי את כל זה.
‫תחזור אליי, בסדר? ‫אוהבת אותך.
‫הסלע הזה.
‫הסלע הזה חיכה לי כל חיי.
‫אני שונא את הסלע הזה!
‫במשך כל חייו, ‫מאז שהיה חלקיק של מטאור,
‫לפני מיליון, מיליארד שנה...
‫איך הוא הגיע לפה בכלל? ‫-במרחבי החלל.
‫הוא חיכה...
‫לבוא לכאן.
‫ממש, ממש לכאן.
‫אני נעתי לעברו כל חיי. ‫מרגע שנולדתי...
‫בכל נשימה שנשמתי, ‫כל דבר שעשיתי...
‫הוביל אותי אל הסדק הזה ‫בפני כדור הארץ.
‫"פה נקבר, 7.5.03, ‫ארון רלסטון"
‫אל תתעלף.
‫תודה.
‫לאט לאט.
‫הצילו...
‫בבקשה! תעזרו לי!
‫אני צריך עזרה!
‫שמי ארון... ארון רלסטון.
‫בשבת נלכדתי מתחת לסלע.
‫לא אכלתי ולא שתיתי מים ‫חמישה ימים.
‫הבוקר חתכתי לעצמי את היד...
‫בבקשה, מים...
‫תודה.
‫יש לכם טלפון? ‫-כן, אבל אין פה קליטה.
‫כדאי שתעצור לנוח.
‫לא, אני חייב להמשיך ללכת.
‫אחד מכם יכול לרוץ? ‫אחד מכם יכול לרוץ קדימה?
‫"ארון ראה את הנולד.
‫"הוא פגש את אשתו ג'סיקה ‫כעבור שלוש שנים.
‫"בנם ליאו נולד בפברואר 2010.
‫"הוא ממשיך לטפס על הרים ‫ולטייל בקניונים.
‫"הוא תמיד משאיר פתק ‫היכן הוא נמצא"
‫ג'יימס פרנקו, ‫"ארון רלסטון"
‫"127 שעות"
‫תרגום והפקת כתוביות: ‫אולפני אלרום